Det+moderne+Danmarik+bliver+til+1870-1960

I 1840 begynder industrialiseringen på landet i Danmark og først i 1870 kom den helt store forandring ind til de store byer. Forandringen betød at det arbejde der før blev udført med håndkraft, nu blev erstattet med maskiner. I samme tidsperiode blev fagforeninger oprettet, så arbejderne fik lønninger, arbejdsforhold og arbejdstider der var acceptable. Netop af disse grunde vælger arbejderne at strejke (specielt i perioden 1880-1899). Det medfører det såkaldte "Lock-out", som betød at arbejderne blev fyret hvis de ikke mødte på arbejde igen.
 * Den folkelige kultur**

I 1870 blev der dannet grundlag for den moderne forlystelsesindustri (de første forlystelsesparker blev dog bygget før, som startede med Københavns Tivoli i 1843, efterfølgende Københavns Zoologiske Have i 1859 og Cirkusbygningen i 1860). På samme tid omlagde Danmark produktionen af fødevarer til eksport, til nu at eksportere animalske produkter som for eksempel oksekød, svinekød og specielt mejeriprodukter som mælk og smør.

I takt med at industrialiseringen voksede, voksede behovet for læsestof også. Den første avis så dagens lys i anden halvdel af 1800-tallet og efter århundredeskiftet begyndte udgivelsen af billige bøger. Samtidige fik to af de største massemedier vi kender deres gennembrud, nemlig film og radio. Den første film blev vist i Paris i 1895 og sidenhen bredte det sig til resten af verdenen, blandt andet Danmark hvor Nordisk film opstod. Først i 1928 blev tonefilmen opfundet. Radioen fik sit gennembrud i det 20. århundredes første del og Danmarks Radio begyndte sine udsendelser i 1925. **Kulturkampen** Industrialiseringen i Danmark medførte at befolkningen blev splittet i forskellige samfundsklasser med hver deres interesser og normer, dette betød at den borgerlige Biedermeierkulturen gik i opløsning. Biedermeierkulturen havde ellers været fuldstændig dominerende i 1800-tallets første del. Kulturelt set havde partiet Højre mest magt, de begyndte at tage afstand fra de politiske ideologier som liberalisme og socialisme og de benyttede specielt begreber inden for religion, til at overvinde folks tro, da ord som Gud, konge og fædreland stod centralt i den konservative selvforståelse. Den konservative og idealistiske litteratur fastholdte sin dominerende position. I slutningen af århundredet kom der folkelige udgaver af de mest populære romantiske forfatteres værker og samtidig videreførte nye borgerlige underholdningsforfattere den idealistiske tilværelsesopfattelse i populære samtidsromaner.

I anden halvdel af 1800-tallet opstod de såkaldte skolelærerforfattere, som var en egentlig bondelitteratur. Skolelærerforfatterne var forfattere der selv var vokset op på landet og på deres egen krop oplevet og mærket den fattigdom der var mange steder, men som efter havde været på seminariet og tilegnet sig den borgerlige dannelseskultur. Skolelærerforfatterne kunne derfor tematisere nogle af de mange sociale og menneskelige problemer der var i samfundet og samtidig anvise traditionelle konservative løsninger på problemerne. Skolelærerlitteraturen blev offentliggjort i de folkelige almanakker som var landbefolkningens foretrukne læsestof, derfor blev skolelærerlitteraturen så udbredt.

Arbejderbevægelsen forsøgte også at etablere sin egen litteratur. Det var blandt andet kampsange med en samfundskritisk holdning, som blev offentliggjort i arbejderbevægelsens sangbøger og i den socialdemokratiske partipresse. Der blev også udgivet ugeblade der direkte henvendte sig til arbejderne og især beskæftigede sig med deres problemer og forhold. Periodens førende arbejderforfatter var Martin Andersen Nexø, som blev en af Europas mest læste socialistiske forfattere med proletarromanerne om Pelle Erobreren og Ditte Menneskebarn. I 1899 blev den største arbejderkamp i danmarkshistorien afsluttet. Septemberforliget blev indgået, som betød at arbejdsgiverne måtte give efter og lade fagforeningerne fastsætte lønningerne, så der ikke skete nogen form for "slaveri". **Den kritiske realisme** Tidens mest fornyende litteratur udsprang af kredse der havde tilknytning til det intellektuelle borgerskab i de større danske byer. Litteraturen hentede inspiration i de nye tanker, som slog igennem i udlandet i anden halvdel af 1800-tallet. En af de store inspirationskilder var de politiske ideologier som socialismen og liberalismen, der hævdede det enkelte individs ret til at skabe sit eget liv. I disse år blev der sat store spørgsmålstegn ved kristendommen. Charles Darwins evolutionsteori var med til at undergrave den traditionelle kristendom og tyske bibelkritikere satte spørgsmålstegn ved, om testamenterne egentlig kunne opfattes som guddommelige sandheder, eller om det var myter der var ens med dem man havde fra andre kulturer.

Derfor kom der et mere naturvidenskabeligt syn på mennesket, som var et brugbart alternativ til kristendommen. De opfattede ikke længere mennesket som et væsen Gud havde skabt, men mere som et produkt af arv, miljø og den historiske tid de levede i. Litteraturforskeren Georg Brandes blev frontfiguren for den nye litteratur og han gjorde op med den romantiske litteratur i en række forelæsninger på Københavns Universitet. I stedet ville han have at der skulle opstå en ny dansk litteratur der skulle "sætte problemer under debat".

Denne periode betegnes som det moderne gennembrud i dansk litteratur, da mange yngre forfattere tog det til sig. De helt nye kulturradikale forfattere var især vilde med prosa og drama og det var meget få af dem der skrev poesi. Deres bøger bar stærkt præg af at de lyttede til Georg Brandes opfordring til at sætte emner som social ulighed, kristendommen, ægteskabet, kønsroller og seksualmoral under debat.

Den mest radikale af tidens nye forfattere var J. P. Jacobsen, der skrev om et naturalistisk syn på mennesket som et produkt af arv, miljø og moment. Henrik Pontoppidan og Herman Bang skrev i en realistisk stil der adskilte sig fra romantikkens realisme. De var i deres bøger, samfundskritiske og skeptiske over for de traditionelle normer og værdier. Herman Bang havde en særlig impressionistisk stil og havde et pessimistisk livssyn, som også var et af de helt store kendetegn for mange af det moderne gennembruds forfattere. Jeppe Aakjær og Johan Skjoldborg videreførte den kritiske litteratur til det næste århundrede og de kombinerede et samfundsmæssigt engagement med en nostalgisk holdning som blandt andet kan forklares med deres miljømæssige baggrund på landet. Derved opstod der en særlig folkelig realisme som havde stor appel til læserne. **Politik i perioden:** I 1866 begyndte en sammensætning af Landstinget og Folketinget (som konsekvens af at de folkevalgte medlemmer), at samle sig i de respektive partier; bønderne samlede sig i partiet Venstre, mens godsejere og folk der havde en større magt samlede sig i partiet Højre. I 1875 kom partiet Højre til magten med J. B. S. Estrup i spidsen, selvom partiet Venstre faktisk havde flertal i folketinget. I den periode hvor J. B. S. Estrup var statsligt overhoved, kunne partiet Højre ikke komme igennem med lovforslag osv. på grund af det Venstre-dominerede Folketing.

Af den grund begyndte J. B. S. Estrup at finde smuthuller i grundloven, benytte nød paragraffer sådan, at han kunne få sit partis lovændringer til at træde i kraft. Som følge af det så Venstre dette som et samfund med diktatur, hvor kongen bestemte hvem der sad på den politiske magt. I 1901 besluttede kongen, som følge af systemskiftet, at give regeringsmagten, til en kandidat fra bondepartiet Venstre. På samme tid blev der ændret på lovene, således at der skal være flertal i Folketinget, før der kan ske ændringer i f.eks. love. Samme år mister Højre flertallet i både Folketinget og Landstinget og opgiver derefter at genvinde magten. Derfor blev der udvalgt et Venstreministerium efter 30 lange års kamp om magten, og parlamentarisme gennemføres, det vil sige at det parti der danner regering ikke må have flertal imod sig.

I 1901 blev der gennemført to reformer: Skattereform, således at en del af skatten nu bliver baseret på indkomsten og skolereformen blev også gennemført. I 1905 vælger en gruppe medlemmer af partiet Venstre, at bryde ud fra det og de danner Det Radikale Venstre. I Det Radikale Venstre samles der folk fra alle landets socialgrupper - både de rige og magtfulde fra byen, som var utilfredse med at Venstreregeringen fortsatte Højres forsvarspolitik, men også de arbejdende bønder fra landet, som ønskede flere sociale reformer som ikke var muligt for dem at få igennem i partiet Venstre. **Udblik:** Det halve århundrede før første verdenskrig brød ud, bredte den industrielle revolution sig fra England og ud til resten af Europa. Dette medførte at velstanden begyndte at vokse og befolkningstallet skød i vejret. Da velstanden ikke var ligeligt fordelt, valgte 50 millioner mennesker at udvandre til USA. USA overhalede England produktionsmæssigt efter år 1900.

I samme periode trådte nationalismen i kraft, da befolkning begyndte at få interesse for at være med i et etnisk, nationalt fællesskab med fælles sprog og traditioner. Stater der var sammensat af mange nationaliteter som for eksempel Rusland, Østrig-Ungarn og Det Osmanniske Rige på Balkanhalvøen, blev splittet og svækket på grund af det store krav om mere selvstændighed. Modsat de lande vi kender i dag, var Tyskland og Italien dengang delt op i mange små stater, derfor opstod der et meget udbredt krav om national samling, hvilket skete i begge lande, da de stærkeste stater satte ind med militær magt. I 1870 blev Italien samlet på initiativ fra den Norditalienske stat, Sardinien. Året efter blev de tyske småstater samlet i det tyske kejserrige. Det nu samlede Tyskland blev hurtigt en økonomisk og militær stormagt som truede Englands tidligere førerstilling rent magtmæssigt.

Efter 1870 begyndte der et kapløb mellem England og Frankrig. Kapløbet handlede om at erobre og få kontrol over Asien og Afrika som endnu var selvstændige. De nye og samlede lande, Tyskland og Italien, forsøgte at være kolonimagter og derfor kaldes denne tid imperialismen. Industrialiseringen skabte store internationale konkurrencer, hvor stormagterne forsøgte at skaffe råstof-eksportører ved hjælp af kolonier.